Fysiologisk aktivitet hos barn med utrygg-unnvikende tilknytningsstil sammenlignet med andre tilknytningsstiler.
Master thesis
Permanent lenke
https://hdl.handle.net/1956/15997Utgivelsesdato
2017-06-13Metadata
Vis full innførselSamlinger
- Faculty of Psychology [535]
Sammendrag
Early attachment relationships are important for health and the development of stress coping mechanisms. Our aim with this review is to explore the existing literature on physiological correlates of avoidant attachment in children. We included 7 studies that highlighted avoidant attachment and different measures of physiological activation of stress. Attachment classification was measured using Strange situation (Ainsworth & Wittig, 1969), and physiological measures included different cardiologic variables and cortisol. Children with avoidant attachment demonstrates inconsistency in their pattern of physiological activation during the strange situation when compared to other attachment styles. Overall, the results are divided with regards to physiological activation during the strange situation. Some studies find an association between avoidant attachment and low activation, and others find avoidant attachment to be associated with higher activation compared to the other attachment styles. Limitations and implications for further research and clinical practice will be discussed. Tidlige tilknytningsrelasjoner har betydning for helse og utvikling, og individets evne til regulering av stress, både som barn og voksen. Hensikten med denne litteraturgjennomgangen er å studere fysiologisk aktivering hos barn med utrygg-unnvikende tilknytningsstil. Syv studier ble inkludert basert på inklusjons -og eksklusjonskriterier. I alle studiene ble tilknytningsstil målt gjennom fremmedsituasjonen (Ainsworth & Wittig, 1969). Fysiologisk aktivering ble registrert ved hjelp av kardiologisk registrering og kortisol. Resultatene fra studiene viser at barn med utrygg-unnvikende tilknytningsstil har et inkonsistent mønster i fysiologisk aktivering under fremmedsituasjonen sammenlignet med andre tilknytningsstiler. I sin helhet fremstår resultatene fra de ulike studiene som sprikende med hensyn til fysiologisk aktivering under fremmedsituasjonen. Noen viser at unnvikende tilknytningsstil er assosiert med lav aktivering, mens andre viser at denne stilen var assosiert med høyere aktivering sammenlignet med de andre stilene. Begrensninger ved studiene, samt implikasjoner for videre forskning og klinisk virksomhet blir diskutert.