Optimization and Comparative Analysis of a GC-FID Method using Nitrogen as Carrier gas: Investigating Dynamic Changes in Pilot-Scale Production of Nannochloropsis
Master thesis
![Thumbnail](/bora-xmlui/bitstream/handle/11250/3126354/Stette_Sofie_MSc_Chemistry_Thesis.pdf.jpg?sequence=3&isAllowed=y)
View/ Open
Date
2023-10-16Metadata
Show full item recordCollections
- Master theses [85]
Abstract
Redusert tilgang til pelagiske marine ressurser har ført til lavere nivåer av omega-3 fettsyrer i fôret til oppdrettslaks, noe som påvirker ernæringskvaliteten til kjøttet. Mikroalger har vist seg som en bærekraftig løsning for å øke nivåene av essensielle marine næringsstoffer i fiskefôr. Imidlertid utfordres storskala dyrking av mikroalger av økonomiske faktorer. Derfor er optimalisering av produksjonen avgjørende. Dette krever en pålitelig, rimelig og tilgjengelig analytisk metode for kvantifisering og identifisering av fettsyrer i mikroalger. Det vanligste valget av metode er gasskromatografi med flammeioniseringsdetektor og helium som bæregass. Dessverre har helium mangel ført til økte prise og redusert tilgjengelighet. Dette har ført til at forskere leter etter alternativ. Denne avhandlingen har som mål å optimalisere en gasskromatografisk metode med flammeioniseringsdetektor med nitrogen som bæregass og sammenligne den med en tradisjonell heliumbasert metode, utviklet for fettsyreanalyse i mikroalger. Det blir også viet oppmerksomhet til et piloteksperiment med mikroalger av typen Nannokloropsis for produksjon til fiskefôr for å undersøke dynamiske endringer innen dyrkning, og danne et grunnlag for produksjonsoptimalisering. Analysemetoden ble optimalisert ved bruk av responsflate-metodikk og eksperimentelt design. Det eksperimentelle designet ble brukt til å undersøke optimal bæregasshastighet og temperaturstigningsrate. Den optimaliserte metoden hadde en temperaturstiginingsrate på 1℃/min og en bæregasshastighet på 12 cm/s. Den viste tilsvarende selektivitet og noe høyere effektivitet sammenlignet med den tradisjonelle helium metoden, men hadde lengre analyse tid. En sammenlignende analyse ble utført ved å analysere prøver med den optimaliserte metoden og den tradisjonelle helium metoden. Den sammenlignende studien inkluderte parametere som linearitet, bias, presisjon, nøyaktighet og selektivitet. Resultatene viste gode kvantifiseringsegenskaper for de fleste fettsyrene i det undersøkte konsentrasjonsområdet, men med systematisk bias og betydelige variasjoner mellom metodene. Den optimaliserte metoden ble brukt til å analysere prøver fra piloteksperimentet med Nannokloripsis for produksjon av fiskefôr. Resultatene viste dynamiske endringer i EPA og polyumettet fettsyre innhold i løpet av dyrkingen, positivt korrelert med optisk tetthet i kulturene. I tillegg ble det etablert betydelige endringer i fettsyreprofilen under dyrking, der fettsyreprofilen beveget seg mot økt polyumettet fettsyreinnhold før høsting. Variasjoner mellom reaktorene ble undersøkt, og avslørte ulikheter i EPA-produksjon over tid, selv for reaktorer med samme volum. Dette burde undersøkes videre for å fastslå årsaken. Den optimaliserte metoden viste seg å gi pålitelige resultater ved kvantifisering av fettsyrer i mikroalger, og antyder at nitrogen som bæregass er et pålitelig alternativ til helium. Imidlertid bør dette alternativet undersøkes nærmere på grunn av betydelig forskjeller i variasjon, nøyaktighet og bias. Selv om noe ytterligere arbeid kan være nødvendig, viste arbeidet utført i denne avhandlingen at den optimaliserte metoden har godt potensial for presise og nøyaktige resultater ved identifisering og kvantifisering av fettsyrer i mikroalgen Nannokloropsis.